Tidligere på Det var en gang...
Min eldre bror er en gud. Han stoppet hjertet mitt.
Når vi kysser, starter hjertet mitt igjen.
Hades kan ta barnet vårt når han vil, akkurat som Emma gjorde med Zelena.
- En søvnforbannelse stopper alt. - Nei.
Om en får dra hjem, bør det være deg.
Rart at du bryr deg om Regina etter det du gjorde mot din andre datter.
- Du frykter at jeg skal skuffe deg. - Det er en sjanse jeg må ta.
Dette er ikke det jeg forventet. Har du andre overraskelser på lur?
Du har ikke spurt meg om hvorfor jeg tok deg hit.
- Med menn er det vanligvis opplagt. - Der tok du meg.
- Men jeg har mer i tankene. - Jaså? Hva da?
Kom. Det er lettere å vise deg det.
- Ser du alt det? - Ja. Det infernalske Storybrooke.
Som du skapte for meg. Jeg satte pris på det.
Men det er ikke nok.
Det er bare en bedervet versjon av det din søster hadde.
Du fortjener mer. Du fortjener den ekte varen.
Når hjertet mitt slår igjen, og jeg kan forlate dette stedet for godt...
...så er det dit jeg vil ta deg.
- Vil du bli med meg til Storybrooke? - Om du vil ha meg.
- Men hva med alle planene dine? - Jeg bryr meg ikke om det lenger.
Ikke om jeg kan få deg.
Alt jeg bryr meg om er en fremtid der vi kan være en familie.
Min søster og hennes selvgode flokk med blåøyde venner
vil nok ikke dele sitt hjem med dødsguden og den onde heksa.
- Hva om de ikke var der? - Hva mener du?
Underverdenen vil fortsette å eksistere etter at jeg drar.
Så alle heltene blir fanget her, og jeg mener alle.
Etter Prinsens knep satte jeg alles navn på en gravstein.
- Vil du ha dem her for alltid? - Det er ingen annen mulighet.
Jeg vet at du og din søster har et komplisert forhold,
men det er henne eller oss.
Så... Hva sier du, Zelena?
Vil du skape kaos med meg?
- Noen kommer sent hjem. - Ikke nå, Regina.
Jaså? Det bestemmer jeg selv.
- Hva vil du? - Får jeg ikke vise at jeg bryr meg?
Jeg trodde du fortsatt furtet over yndlingsskoene dine.
- Hvor har du vært? - Jeg var...
Du vet hvor jeg var. Du har spionert på meg. Hvordan?
Be kjæresten din om å hente deg i noe med litt mindre krom.
Han er ikke kjæresten min. Og kanskje du kan gi meg litt privatliv.
Nei, vi er ikke tenåringer som deler et soverom.
Du mistet retten til privatliv etter alt du har gjort mot meg.
For ikke å nevne hva Hades vil gjøre mot meg og alle jeg bryr meg om.
- Jeg sa ikke ja. - Du sa ikke nei heller.
Du får uansett ikke møte ham igjen.
Først later du som du er en omtenksom søster og nå skal du være moren min?
Jeg har hatt en som mislyktes med det. Hun forlot meg i skogen.
Jeg vet at du ikke tror meg, Zelena, men jeg tenker på ditt beste.
- Hvorfor er ikke det med Hades? - Han er en kjeltring.
Men han må ikke være det. Som med deg og Robin.
- Han var en tyv. - Som tok fra rike og gav til fattige.
- Dette er dødsguden. - Jeg kan hjelpe ham.
Hva om du tar feil? Hva skjer med oss alle da?
Ikke lat som om du bryr deg om meg eller at du ville ha en søster.
For vi vet begge at du ikke gjør det.
Hva gjør du her inne? Regina, hva gjør du?
Isabella og jeg lekte bare.
- Vil du leke med oss? - Beklager, skatt, jeg kan ikke.
- Jeg har for mye å gjøre. - Du har aldri tid til å leke.
Husker du hva jeg fortalte deg om da jeg var barn?
Mener du hvordan det var å være møllerens datter?
Ja, jeg måtte jobbe i møllen hele dagen, kledd i filler.
Men jeg lært noe viktig: Den eneste jeg kunne lite på, var meg selv.
Da jeg lærte det, endret alt seg.
Jeg er glad du ikke må gå i filler lenger.
- Kanskje du kan leke med meg senere? - I mellomtiden har du dukken din.
Vi ses til middag.
Du kan være søsteren min.
Regina! Å, nei. Nei, nei.
- Hva skjedde? - Tryllestaven min.
- Er ikke den beskyttet av magi? - Blodmagi.
Jeg låste den inn, men jeg glemte nøkkelen.
Min magi kan ikke lege henne når den forårsaker smertene.
Hennes eneste sjanse er en nær henne som ikke har skadet henne.
Hun har ikke annen familie, ikke med magi.
Alt skal ordne seg, Regina, jeg lover.
Zelena er forelsket?
Og hun tenker ikke rasjonelt. Det er et stort problem.
Vi må stoppe henne. Om du ikke klarer det, så la meg...
- Hva? Drepe henne? - Det er et steg i riktig retning.
Å gripe inn mot Zelena vil bare bli stygt.
Da skiller vi dem uten å drepe noen.
Jeg venter på et bedre alternativ.
Hva er planen?
Bare én kan ødelegge kjærligheten mellom Hades og min søster.
Moren vår.
Det er meg, Belle.
Det er på tide at jeg fikser dette. Jeg vet hva du ville ha ønsket,
at jeg skulle bruke god magi, men det kan jeg ikke.
Unnskyld, Belle. Jeg vil ikke skuffe deg.
Men det er bare én måte å redde barnet vårt på.
Jeg må gjøre ting på min måte nå.
Ingen tid til hvile nå, det er mer mel å male.
Det er alltid mer. Tilbake til arbeidet.
- Hvor fikk du den fra? - Jeg har mine mistanker.
Skal vi se om jeg har rett?
- Hei, kjære. - Krok.
Jeg hadde rett. Du er min gode fe.
Ingen har kalt meg det før, men jeg er vel det.
Vi drar, datteren din trenger deg.
Oz For mange år siden
- Hva gjør du? - Unnskyld, far.
Unnskyld? Jeg advarte deg mot å gi etter for ondskapen din.
- Hva skjer om noen ser deg? - Det skal ikke skje igjen.
Det stemmer, for jeg skal gi deg lærepengen du alltid har fortjent.
Moren din er ikke her for å beskytte deg lenger.
Unnskyld, far. Jeg vet ikke hva som skjedde. Jeg forstår ikke.
Ikke vær bekymret, barn. Du gjorde ikke noe, det var meg.
- Du har magi? - Ja.
- Er du en god heks eller... - Jeg er en god heks.
Din far gjør feil i å gi deg dårlig samvittighet for den du er.
Det du har er en gave.
Vil du ha sjansen til å vise ham at magien din ikke er ond?
- Hvordan? - Ved å hjelpe en som er meg kjær.
Bra. Kom.
Bli med meg.
Der er han. Gjeteren.
- Du har visst mistet flokken din. - James.
- Du må kalle meg prins James. - Greit, prins James.
Jeg er bare glad for at jeg endelig møter deg... så vi kan ta en prat.
- Cruella sa at du er sint fordi... - Mor gav meg fra seg og beholdt deg?
Hun har aldri vært god til å lese folk. Hun er bedre med hunder.
- Hva er problemet da? - Det er enkelt.
Du stjal min heder.
Du var ikke halvparten av mannen jeg var, men du fikk alt som var mitt.
- Nå skal du få svi. - Du fikk deg selv drept.
- Vi får se hva som skjer nå, gjeter. - Hva med en rettferdig kamp?
Hvorfor? Hva kan du gjøre mot meg? Jeg er død allerede.
Du har hatt det gøy med å leke prins.
La oss se hva som skjer når jeg leker gjeter.
- Emma. Alt i orden? - Ja, jeg bare tenkte på mamma.
- Håper hun har det bra uten oss. - Sikkert.
- Husker du dette? - Bursdag, ikke sant?
- Bryllupsdag, tror jeg. - Selvfølgelig, jeg tenker ikke klart.
- Det er tungt å være vekk fra henne. - Jeg vet det.
Er du klar?
Regina sa at vi skal møte Robin en halv dags gange inn i skogen.
Har du alt på listen?
Vann på flaske, nytt teppe, og mange våtservietter.
Ikke si til Snøhvit at jeg glemte bryllupsdagen vår.
Etter alle forbannelsene og tidshoppingen forstår jeg deg. Kom.
Jeg er lei for at jeg ikke kom før.
Jeg kan ta vare på meg selv. Jeg skulle bare ønske du ikke var her.
Jeg kunne ikke dra, ikke uten å hjelpe vennene mine.
- Men jeg kan ikke dra nå uansett. - Hva har Hades gjort?
Han har satt navnet mitt på en gravstein, for å fange meg her,
så han kan dra til Storybrooke uten at jeg eller noen andre følger etter.
Umulig. Underverdenens hersker kan ikke forlate riket for godt.
Det kan han, om han starter hjertet med et sann kjærlighets kyss.
- Hvem kan elske den mannen? - Zelena.
- Zelena? Hun er her? - Hun og Hades har en fortid.
Det var slik han visste om henne. Vi må få henne til å ombestemme seg.
Jeg har prøvd.
Hun tror hun kan endre ham. Gjøre ham til en bedre mann.
Du gjorde rett i å komme. Hun er i mer fare enn du tror.
Hades har vært for lenge her nede til å bli endret av kjærlighet.
- Hvordan skal vi stoppe Hades? - Vi har bare ett valg.
Hva da?
Vi må få henne til å glemme at Hades eksisterer.
Bare hold ut, kjære. Moren din er snart tilbake.
Det er hun allerede og jeg har akkurat det vi trenger.
- Hvem er hun? - Kuren.
Hva slags mørk magi er dette? Hvem er hun?
Jeg har funnet en måte å redde henne på.
- Er det henne? Er det datteren din? - Ja, Zelena.
Du må gjøre noe veldig komplisert. Du må følge instruksene mine.
Det er ikke så lett som å stable ved.
Hvor har du lært det?
Jeg har ønsket å bruke magi for å hjelpe lenge. Det bare kom til meg.
Å, skatten min!
Hvem er det?
Jenta hvis magi reddet deg fra deg selv.
- Jeg heter Zelena. Hva heter du? - Regina.
- Kilden kommer fra elven Lethe. - Glemselens elv.
En dråpe, og det blir som om Zelena aldri har møtt Hades.
Jeg vet hvordan den funker. Jeg har syslet med glemselsbrygg før.
Jeg også.
Det var en kilde fra denne elven ved godset vårt i den forheksede skogen.
- Hvem brukte du den på? - Det er ikke viktig.
Det viktige er at du finner en måte å få Zelena til å drikke dette på.
Lykke til med det. Jeg tror ikke hun vil slippe meg nær gårdshuset sitt.
- Det gjør hun. - Hva har du i tankene?
Etter alle disse årene er det på tide at hun får møte moren sin.
- Hvor mye lenger? - Regina sa at Robin skulle være her.
Hva gjør vi nå? Stjeler fra de rike og håper at han dukker opp?
- Nei, Robin finner oss. - Midt i skogen?
Hallo. Ikke alle trenger magi for å være usynlig.
- Hvor er Regina? - Zelena og Hades har blitt et par.
- Regina tar seg av det. - Hun trenger min hjelp.
Nei. Sørg for at datteren din er trygg. Regina tar seg av søsteren.
Søsken, de kan virkelig være irriterende.
- Hva skjer, pappa? - Cruella gav meg et råd.
Aldri møt Redningsmannen uten et slikt.
- James. Hvor er faren min? - Innelåst på stasjonen.
Jeg har fulgt etter ham en stund.
Da Snøhvit stakk, fikk jeg min sjanse.
Hvorfor er dere alltid i skogen?
Hallo, skatt. Fabelaktig jobbet.
Mamma er veldig stolt av deg. Jeg skal vise deg det senere.
Først må jeg gjøre noe.
- Det var fordi du drepte meg. - Hva vil du?
Jeg vil vekk fra dette skrekkelige stedet.
Og om Forfatteren ikke vil hjelpe oss, må jeg finne en annen løsning.
Og det er bare én mann som kan gjøre det for oss.
- Hvorfor skulle Hades hjelpe deg? - Det vil han ikke.
Med mindre jeg har rett pressmiddel. Som barnet til kvinnen han elsker.
- Gi meg henne. - Det skjer ikke.
Piler kan ikke skade meg.
Men om jeg skyter deg, er du ikke bare på besøk i underverdenen.
- Hallo, Zelena. - Mor.
Jeg var ikke sikker på om du visste hvem jeg var.
Jeg vet ikke hva du gjør her, men jeg trenger ikke noe fra deg.
Du har ventet på dette øyeblikket hele livet. Ikke lat som noe annet.
Ingen får stå i veien for meg. Du kommer til å angre, Regina.
Ikke så mye som du vil gjøre når ansiktet ditt står i brann.
Ildkule!
Ikke så høyt. Jeg får ikke stå opp av sengen enda.
Vi kan vel leke mer? Moren din kommer nok til å ta meg hjem snart.
Selvsagt ikke. Vi kan leke prinsesser.
Her.
- Hva er det? - Esken til mammas tryllestav.
Nydelig.
- Hvordan klarte du det? - Hva mener du?
- Jeg tok på den og den åpnet seg. - Men den var lukket med blodmagi.
Du burde ikke være i stand til å åpne den.
- Med mindre... - Med mindre hva?
Tror du... Kan vi være i slekt?
- Ville ikke moren din ha sagt det? - Vi må spørre henne.
Så du var bare tilfeldigvis i nærheten?
Du tok en spasertur i helvete og bestemte deg for å stikke innom?
Nei. Jeg har vært i et slags fengsel.
Hades' versjon av et.
Da jeg hørte at du var her, måtte jeg komme.
Regina sendte deg, ikke sant? For å få meg til å ombestemme meg.
Tror du Regina kan glemme hva jeg gjorde mot faren hennes? Nei.
Og jeg er den siste personen som vil stoppe deg.
Ikke når det er min skyld at du er i denne situasjonen.
- Hva skal det bety? - Dine følelser for Hades er nok ekte.
Men er det ikke åpenbart?
Du prøver å fylle hullet i hjertet som jeg skapte da jeg forlot deg.
Jeg vil ikke snakke om dette. Jeg har kommet over det.
Nei, det har du ikke.
Jeg skapte et sår som har verket i flere tiår.
Du vil vite om jeg angrer på avgjørelsen min.
Om jeg etter alle disse årene er lei for at jeg gav deg fra meg.
- Er du det? - Selvfølgelig er jeg lei for det.
Jeg er så lei for det.
- Hvorfor gjorde du det? - Jeg trodde det var best for deg.
For meg. Og jeg tok feil.
Forstår du ikke hvorfor jeg ikke kan forlate underverdenen enda?
Jeg trodde det var Regina, men nå vet jeg det. Det er dere begge.
Det er deg jeg har noe uoppgjort med.
Unnskyld. Det er bare litt mye.
Det er i orden, skatt.
La meg hente litt vann til deg.
Dette burde hjelpe.
Det er rart. Jeg har sett for meg denne dagen tusen ganger.
Å finne deg. Høre deg si unnskyld, at du virkelig var glad i meg.
- Det føles nesten som en drøm. - For meg også.
Det er bare én ting som er annerledes.
I drømmene mine var unnskyldningen din oppriktig.
Jeg trodde ikke du skulle prøve å forgifte meg.
Du kan komme ut nå, Regina.
- Skulle jeg tro på det vrøvlet? - Jeg vet du er opprørt, skatt.
- Jeg er mer enn det, skatt. - Zelena, la oss forklare.
At du vil ødelegge livet mitt igjen? Og denne gangen har du med mamma?
- Jeg prøvde ikke å ødelegge noe. - Selvsagt ikke.
Du gjorde bare det beste for meg. Dere er av samme, onde ulla.
Dere har aldri brydd dere om hva som skjedde med meg. Ingen av dere!
Mor? Vi har lett etter deg.
Det ser jeg.
- Zelena og jeg lekte og... - Jeg åpnet den ved et uhell.
Det var et uhell.
Vi bare lurte på om det betyr...
Ja. Du og Zelena er søstre.
- Hvorfor sa du det ikke? - Jeg visste ikke om du ville forstå.
Om hun er søsteren min, burde vi vel være en familie?
- Ville det gjort deg glad, Regina? - Ja. Mer enn noe annet.
Jeg har ikke ord for hvor skuffet det gjør meg.
- Hva? - Hørte du ikke det jeg sa tidligere,
eller slo magien det ut av hodet ditt? Du kan bare lite på deg selv.
- Iblant må man ta tunge avgjørelser. - Men hun reddet livet mitt.
Vet du hva som skjer om folk finner ut om henne?
Alt jeg har prøvd å gjøre for deg,
et godt ekteskap, sjansen til å bli dronning, alt er over.
- Jeg bryr meg ikke om noe av det. - Men det gjør jeg.
En dag håper jeg du er sterk nok til å ta slike avgjørelser selv.
I mellomtiden må jeg ta dem for deg.
- Mor, ikke gjør dette! - Jeg lover at jeg skal være snill.
- Ta henne med dere. - Nei! Regina!
- Nei! Nei! - Ikke ta henne!
Nei! Nei! Nei!
Ikke vær redd, Zelena. Uansett hva hun gjør, er vi søstre.
Ingenting kan endre det! Jeg skal finne deg! Jeg lover!
Nei, det skal du ikke. For du vil ikke huske at dette skjedde.
Og hun vil ikke huske deg heller.
Tenk at jeg trodde at ting kunne endre seg mellom oss.
Du bryr deg bare om deg selv.
Du og jeg vil aldri være på samme side!
Du har redd. Vil du brenne ned huset, så gjør vi det.
Det holder! Om dere to burde hate noen, er det meg.
- Dette handler ikke om deg, mor. - Det burde det gjøre.
Det var en tid da dere brydde dere om hverandre.
Hva snakker du om?
Det er et kapittel i familiehistorien vår som dere begge har glemt.
Det var for lenge siden.
Og det er på tide at dere husker det.
- Jeg heter Zelena. Hva heter du? - Regina.
Ser dere? Dere var søstre som elsket og trengte hverandre.
Jeg trodde at kjærlighet, all slags kjærlighet, var svakhet.
Jeg var dum.
Se på deg, Regina. Du ble her for å hjelpe faren din og vennene dine.
Du er sterkere enn jeg noensinne var.
Og styrken har du fått fra folkene du er glad i. Ikke fra meg.
Takk, mor.
Min Zelena.
Jeg mente det jeg sa tidligere. Jeg er så lei for det.
For at jeg aldri gav deg familien du fortjente. Eller kjærligheten.
Jeg skulle ha stilt opp for deg, ikke kastet bort livet på å ødelegge folk.
Kanskje du ikke må gjøre de samme feilene som jeg gjorde.
Hva om det er for sent for meg?
Å være her har lært meg at det aldri er for sent.
Særlig ikke for familie.
Dere er alltid forbundet. Helt til slutten.
Og noen ganger etter det også.
Å drepe oss vil ikke hjelpe deg.
Du har rett. Men å sende deg til evig lidelse er bare en bonus.
Skulle ønske jeg kunne si at dette ble raskt og smertefritt, men...
Var det raskt nok?
Jeg tar den. Du kan ikke bruke den uansett.
- Killian. - Vi kom visst akkurat i tide.
Det var litt av en rømning, David.
- Jeg trodde ikke du hadde det i deg. - Jeg kommer ut av mitt eget fengsel.
Hva nå? Skal du suse inn og spille helt?
Det er opp til deg. Ingen av oss ville gå gjennom det vi gjorde.
Men det må ikke ende på denne måten. Vi er familie.
Jeg kan hjelpe deg å gå videre og å finne fred.
Ja. Ja, det kan du.
For å drepe deg er det jeg har ugjort.
- Pappa! - Emma!
Jeg klarer meg selv.
Jimmy! Jimmy!
James, vent.
- Går det bra med barnet? - Ja.
- Går det bra med deg? - Ja.
Du gjorde det du måtte. Du kunne ikke gjort noe annet.
Av og til kan ikke folk gå videre.
Ja, men...
Til tross for alt, var han broren min.
- Hvordan gjorde faren din dette? - Han bare krysset broen.
Og den førte ham dit han hørte hjemme. Inn i lyset.
- Vil det gå for henne? - Uansett skjebne fortjener jeg den.
- Mor, du må ikke... - Jeg kan møte det.
Å vite at jeg førte dere to sammen gir meg sjelefreden jeg trenger.
Mor...
Bare lov meg at dere holder sammen.
I det ekte Storybrooke, da jeg døde...
...fikk vi ikke sjansen til å ta farvel.
Vi fikk ikke si hallo engang.
Jeg er glad i dere begge.
Jeg har ventet hele livet på å ha en mor og nå er hun borte.
Det går bra.
Jeg tror... Jeg tror du har en annen kjærlighet å finne.
Hva mener du?
Hades. Gå til ham.
- Stoler du på meg? - Kanskje du kan endre ham også.
Takk, Regina.
Kjærligheten blomstrer visst.
Og jeg trodde ingenting blomstret i underverdenen.
- Hva vil du? - Vi må snakke om en forbannelse.
En søvnforbannelse som du gav min kone.
Vil Belle heller sove for alltid enn å være med deg, er ikke det min feil.
Men jeg tror ikke hun ville ha tatt den avgjørelsen på egen hånd.
Jeg tror du så en mulighet og utnyttet den.
Som jeg gjør nå.
Du kan ikke skade meg. Vi inngikk en avtale.
Ja. Men jeg har en annen avtale på bordet.
En jeg ikke vurderte å ta før du gjorde det du gjorde mot Belle.
- Hvem er dette? - Jeg vil kalle ham et smutthull.
Zelena, dette er min far, Peter Pan.
Jeg hører at du er ond.
Men jeg er mye verre.